Ivaretagelse av pårørende til barn som dør av traume: en kvalitativ studie fra et sykepleieperspektiv - Marte Horvei; Berit Margrethe Hjelmås Stangeland; Heidi Breistrand Bringsvor (Cappelen Damm Akademisk NOASP, 2024)
Introduksjon: Internasjonalt er traume en av hovedårsakene til dødsfall hos barn, men i Norge er antall barn innlagt på grunn av traume betydelig redusert de siste tiårene. Per i dag er svært lite forskningsbasert kunnskap tilgjengelig relatert til situasjoner der barn dør i barneintensivavdeling som følge av et traume. Forskning som omhandler pårørende til barn innlagt i sykehus generelt, viser at pårørende har behov for profesjonalitet i møte med helsevesenet, samtidig som personlig omsorg og ivaretagelse fra sykepleiere har stor betydning. Hensikt: Undersøke hvordan sykepleiere ivaretar pårørende når barnet dør i en barneintensivavdeling som følge av et traume. Metode: Studien er av kvalitativt design. Det er gjennomført tre fokusgruppeintervju med totalt 14 deltagere. Intervjuene er analysert ved bruk av systematisk tekstkondensering. Resultater: Resultatene omfatter tre hovedtema med tilhørende subgrupper. Det prosessuelle tidsperspektivet tar for seg hvordan sykepleierne arbeider med pårørende for å hjelpe dem gjennom prosessen. Kommunikasjon i kriser handler om hvordan kommunisere med pårørende som befinner seg i en unntakstilstand, mens teamarbeid inkluderer pasientnær samhandling mellom sykepleiere og tverrfaglig mellom ulike behandlere, samt oppfølging fra kommunen. Konklusjon: Studien underbygger viktigheten av at sykepleiere aktivt må inkludere pårørende fra barnets innleggelse til avslutning av behandling, slik at pårørende ser at alt blir gjort for å redde barnet. Kommunikasjon og et bevisst forhold til bruk av tid er essensielt for å fremme forståelse hos pårørende og gi dem muligheten til å forsone seg med situasjonen.  ENGLISH ABSTRACT Caring for relatives when children die due to trauma: a qualitative study from a nursing perspective Introduction: On an international level trauma is one of the main causes of mortality and morbidity among children. In Norway, however, the number of children admitted due to trauma has been significantly reduced in recent decades. There is minimal research- based knowledge related to situations where children die from trauma in a pediatric intensive care unit. Research on the care for relatives to hospitalized children show that professionalism within the healthcare system is very important to the relatives. In addition to this, care and attention from nurses is also of great importance. Purpose: The purpose of this study is to investigate how nurses work when it comes to caring for relatives when a child dies in the pediatric intensive care unit due to trauma. Methods: The study has a qualitative design. Three focus group interviews were conducted with a total of 14 participants. The interviews were analyzed using systematic text condensation. Results: The results included three main themes with associated subgroups. The procedural time perspective addresses how nurses work with relatives to help them through the process. Communication in crises consists of communication with relatives who are in a state of emergency, while teamwork includes patient-centered interaction between nurse colleagues, an interdisciplinary team, as well as follow-up from the municipality. Conclusion: The study findings support the importance of nurses actively including relatives from the child's hospitalization to the end of treatment. This gives relatives reassurance that the treatment team is doing everything they can to save the child. To promote understanding among relatives and give them the opportunity to reconcile the situation, a conscious choice regarding use of time and communication is essential. The treatment team must focus on the future in addition to the situation here and now. This will help them facilitate the mourning process, within the structures of a pediatric intensive care ward as well as through the health service in general.