Efekt cílené rehabilitační intervence při léčbě temporomandibulárních poruch The effectiveness of specific physiotherapy in the treatment of temporomandibular disorders - Magdaléna Lepšíková; Dagmar Hanáková; Kristýna Velebová; David Smékal (Palacky University, 2008)
Cílem práce bylo zhodnotit vliv individuální fyzioterapie temporomandibulárních poruch (TMP) a ověřit trvání efektu terapie u těchto potíží po dvou měsících od ukončení individuální fyzioterapie. Bylo vyšetřeno 23 probandů, 17 žen a 6 mužů, s průměrným věkem 36,5 roku. Hodnocena byla účinnost individuální fyzioterapie na výskyt a intenzitu bolesti v oblasti temporomandibulárního kloubu (TMK), na rozsah abdukce v čelistním kloubu a na intenzitu zvukových fenoménů při pohybech dolní čelisti. Pacient byl nejdříve vyšetřen stomatologem, který po vyšetření doporučil individuální fyzioterapii. Efekt individuální fyzioterapie byl posuzován na změnách intenzity bolesti, na přítomnosti nebo absenci reflexních změn v měkkých tkáních žvýkacích svalů a m. digastricus, na změně velikosti otevírání úst a na intenzitě zvukových fenoménů při pohybech dolní čelisti. Po ukončení terapie jsme zjistili, že individuální fyzioterapie u TMP vede ke statisticky významnému (p < 0,001) snížení subjektivně vnímané intenzity bolesti v TMK – z 4,2 bodu na vizuální analogové škále (VAS) na 0,7 bodu. Došlo také ke snížení počtu reflexních změn ve svalech a fasciích. Po individuální fyzioterapii došlo také ke statisticky významnému (p < 0,001) zvětšení rozsahu abdukce v čelistním kloubu (z 37,3 mm na 41,3 mm) a ke statisticky významnému (p < 0,001) snížení intenzity zvukových fenoménů při pohybech dolní čelisti (z původních 100 % na 43 %). Dále jsme prokázali přetrvávání efektu individuální fyzioterapie i další zlepšení po dvou měsících od ukončení terapie u těchto sledovaných charakteristik: intenzity bolesti (p < 0,001), rozsahu pohybu (p < 0,003) a zvukových fenoménů (p < 0,001). The aim of this study was to evaluate the effect of individual specific physiotherapy in the treatment of temporomandibular disorders, its immediate effect and its effect after two months. The research sample was comprised of 23 subjects, 17 women and 6 men, with an average age of 36.5 years. They complained of pain, sound phenomena and restricted mandibular movements. The patients were first examined by a stomatologist who recommended physiotherapy. The effect of treatment was assessed according to the intensity of pain, the occurrence of reflex changes in soft tissues in the region of the masticatory muscles and digastricus muscle, the range of mouth opening and the intensity of sounds produced by mandibular movements. It was found that after treatment pain was significantly reduced (p < 0.001) at the temporomandibular joint (from 4.2 points to 0.7 point on the VAS). There were also fewer reflex changes in the muscles and fascias. The range of mouth opening increased significantly (from 37.3 mm to 41.3 mm, p < 0.001) and the intensity of sounds was reduced from 100% to 43% (p < 0.001). The finding shows that this state was maintained two months later: intensity of pain (p < 0.001), mouth opening (p < 0.003) and reduction of sound phenomena (p < 0.001). Pain was ameliorated, the intensity of sounds reduced, and the range of movement significantly improved after specific physiotherapy.